Микеланджело Буонароти
Денят с Нощта говори и нарежда…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

Денят с Нощта говори и нарежда…[0]

Денят с Нощта[1] говори и нарежда:

— До смърт доведохме със бързия ни бяг

херцога Джулиано;

и справедливо е да иска мъст, тъй

както прави.

Мъстта е в туй,

че имайки го мъртъв тука,

той мъртъв светлината ни отне и със

затворени очи притисна

и нашите, които вече не блестят

из този свят.

Какво ли с нас би сторил, ако беше жив?

[0] „Не може да се каже дали това е ритмична проза, писана само като такава, или първа наброска, която впоследствие трябвало да бъде версифицирана: налице е обаче творба, която разкрива особена близост с нашата съвременна чувствителност. Тази проза притежава напрегнат и мощен ритъм, тържествено и спокойно развитие, което прави още по-трагичен диалога между живота и смъртта. Четейки го, спонтанно си спомняме за Есхил, като свободният ритъм на словото същевременно остава странно съвременен.“ (Пиколи) Предполага се, че откъсът, за който става дума, е писан след ноември 1523 г., не много след избирането на папа Климент VII, който поискал от Микеланджело да ускори работите по гробовете на Медичите, започнати в 1521 г. — Б.пр. ↑

[1] Диалогът се води между „Денят“ и „Нощта“ — двете статуи, които украсяват гроба на Джулиано Медичи. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.